25.000 Ro
ZOYA - partea a doua -
Mamă, nu mai putem sta puțin?
Nu, mergem să începem o viață nouă.
- Eu nu vreau o viață nouă. - Știu asta, dar...
nu obținem întotdeauna numai ceea ce vrem de la viață.
Acum spunem la revedere aici și salut acolo unde vom merge.
- Va fi bine acolo? - Nu putem ști.
Haide.
Am fost o fetiță nevinovată.
Am fost contesă în Rusia, dar a trebuit să-mi părăsesc patria.
În această țară nouă, ce mi-a devenit casă, soțul și copiii mei erau viața mea.
Apoi, brusc, am devenit văduvă.
Ziua eram puternică, dar noaptea mă temeam pentru viitorul copiilor.
Doamnă Andrews!
- Sunteți... - Sunt doamna Malloy.
Și ei cine sunt? Stai, nu-mi spune.
Cred că știu. Tu ești regele Angliei și tu ești regina Spaniei.
Numele meu este Nicky și ea este Sasha.
- Mă bucur să vă cunosc. - Ați auzit?
Ce copii educați! Foarte rar întâlnești.
Haide!
Cred că o să vă placă.
- Mamă, tata mă poate vedea în vis? - Da. Cu siguranță.
- Unde dormi, mamă? - Acolo, pe canapea.
- Poți dormi cu Sava și cu mine aici. - Nu, am să dorm acolo.
Mâine mă duc să caut un loc de muncă.
Trebuie să dormi, și tu trebuie să dormi,
și Sava trebuie să doarmă.
Mă bucur să te văd, Gina. Îmi pare rău, scumpo.
Nu te teme...
Va iubesc.
- Îmi pare rău, surioară. Ești prea mică. - Prea scundă?
- Sunteți sigur? - Domnul Zigfield vrea fete de 1,80 m.
Încearcă la trei blocuri mai jos. Poate te pot folosi.
- Mulțumesc. - Perfect. Fetelor...
Să începem munca...
- Fă și tu o faptă bună o dată. - De ce?
- Ea spune că a fost balerină. - Da, și eu astronaut.
Bine soro, Poți începe diseară.
- 20:30. - Mulțumesc.
Nu întârzia!
Nicky decide în lipsa mea.
Dacă se întâmplă ceva, o chemați de jos pe doamna Malloy.
Nu vor fi probleme.
Nu poți rămâne să te joci cu noi?
Ei bine, dacă am lua bani pentru asta... La somn acum...
La somn...
În curând vei adormi și nici n-ai să știi când am plecat.
Ba da, voi ști întotdeauna.
Dormi acum.
Stai și tu acolo, Sava. Și să ai grijă de ei.
Prima noapte a fost un coșmar.
Oamenii erau atât de beți.
Nici n-au observat cât m-am agitat.
Plata a fost mică. Duhoarea de nesuportat.
Dar am fost mulțumită. L-am putut duce pe Nicky la școală,
și am stat toată ziua cu Sasha.
Nu era la nivelul baletului rus, dar am putut cumpăra ghete la copii și mâncare.
- Ce ai făcut la istorie? - Biografia este aceeași cu autobiografia?
Nu, autobiografia o scrii tu însăți.
Biografia e altceva.
- Ce e? - O carte...
de muzică.
Mamă, doamna aceea nu este vecină cu noi?
Nu cred că avem vecini, n-o știu.
O știu eu. Dar ea nu ne salută pentru că nu avem bani.
E cald. Toți au plecat la casele lor de vacanță.
Casă de vacanță?
A mea, este când ies pe scara de incendiu.
Eu nici măcar asta nu fac.
Gata, fetelor.
Schimbați-vă. Am terminat în seara asta. Ora închiderii, domnilor!
- Sasha! Nicky! - Ce faci?
- Copiii mei și câinele sunt acolo! - Nu puteți intra!
Veniți aici! Sunt copii acolo!
- Unde sunt Nicky și Sasha ? - Nu i-am văzut.
Ce faceți? Nu puteți intra!
- Mamă! - Stai liniștit, Sava.
- Nicky! - Mamă! Mamă!
Aici sunt!
- Sava, stai aici - Sasha, vino înapoi!
- Nu plec fără fiica mea. - O luăm noi pe fiica ta!
Haide...
O să fie bine, hai.
Dumnezeu a fost bun cu mine. Fiica mea a fost cruțată.
Dar l-am pierdut pe micul Sava.
Doamna Malloy întreabă dacă ai nevoie de ceva.
Spune-i doamnei Malloy că am doi copii minunați și nu am nevoie de nimic.
Pe curând...
Sava ne-a salvat viețile, mamă.
Fiecare familie pe care am avut-o a fost destrămată sau am pierdut pe cineva.
Dar am jurat în ziua aceea că nu voi mai lăsa să se întâmple așa ceva.
A fost un jurământ. Dar nu știam cum îl voi păstra.
- Ai planuri de viitor. - Spunea cineva că dacă vrei
ca Dumnezeu să râdă de tine, spune-i planurile tale.
Dar niciodată nu voi mai lucra noaptea. Și mă bucur foarte mult
că veți avea grijă de copii cât timp caut de lucru.
Și eu mă bucur la fel.
Vă plac hainele frumoase? Am ajuns.
Am câteva de la Axelle, dar nu-mi permit să mai cumpăr.
Cunosc un om care te poate recomanda perfect pentru Axelle.
Ai putea găsi de lucru acolo.
Nicky!
Ești o prietenă foarte bună, doamnă Malloy.
În aceste vremuri de criză, azi ești prinț, mâine ești sărac.
Mami, trebuie să muncești?
În caz contrar, n-o să avem ce pune pe masă.
Vă mulțumesc încă odată doamnă Malloy. Sunteți o prietenă bună.
Haideți. Să vedem noua noastră casă.
Deci sunteți Contesa Zoya Constantinopol Nova Ossupov.
Și doriți să lucrați la mine.
Soțul meu a murit acum un an și e foarte dificil să întrețin copiii.
- Soțul meu a fost Clayton Andrews. - Da, știam că vă cunosc de undeva.
Ați fost foarte amabilă când am venit prima dată aici, cred că acum 10 ani.
- Multe lucruri s-au schimbat. - Da, așa este.
Spune-mi, ai ceva experință în vânzări?
Nu, dar am câteva idei care ar crește vânzările.
Da?
Prima... pălăriile, mănușile și fularele mai aproape de rochii,
astfel încât rochia, să se vândă împreună cu accesoriile.
Bun.
Am o idee, de fapt ideea este de când eram o fetiță în Rusia.
Un vânzător ar putea selecta un set întreg pentru clientela selectă.
În camere speciale de prezentare.
Vânzătorul trebuie să știe ce place sau nu place clientului.
Și să fie familiarizat cu gusturile acestuia și să completeze setul.
Și cine ar putea fi acest vânzător?
Nu numai eu, mai sunt și alții care caută de lucru.
Am putea lua legătura cu alte agenții de vânzări.
Multe persoane nou îmbogățite în clientela noastră vor fi atrase...
... de un stil deosebit, o contesă ar da impresie.
- Nu e nevoie să se știe... - Te-aș putea angaja de probă.
Dacă am putea folosi și titlul, am crea o linie Contesa Zoya.
Tu decizi. Dar fără titlu...
... ești doar un funcționar.
Vestea bună a fost că am primit slujba și familia avea o sursă sigură de venit.
Dar munca mea necesita mult timp și stăteam departe de casă,
ceea ce nu doream deloc.
Nicky a acceptat situația, dar cu Sasha a fost diferit.
Un telefon pentru tine. Te caută Sasha.
Indiferent cât timp liber am petrecut cu ea...
Sasha, lucrez acum...
... nu a fost niciodată de ajuns.
Nu, am spus nu. Nu!
Vorbim despre asta, când ajung acasă.
Timpul a trecut, Nicky a absolvit la Princeton,
Sasha a împlinit 14 ani, eu am devenit director adjunct la Axelle,
urmând să mă ocup de achizițiile de la Paris.
Era în 1938. Eram în America de 20 de ani,
și mă pregăteam să revin în Europa.
Sasha a spus că este o idee trăsnită.
- Mamă, trebuie să prind autobuzul! - Fii calm, Pinceton nu pleacă nicăieri.
- Va trebui să iau taxiul. - De ce trebuie să vedem o casă?
- Sasha! - Parcă te grăbeai să pleci la Paris.
Bine...
Spuneți-mi, ce părere aveți de noua noastră casă?
- Este minunată, ai făcut o treabă bună. - Nu trebuia să ne consulți și pe noi?
Nu, Sasha, am crezut că o să vă placă.
- Imaginează-ți că ai greșit. - Sasha, mama a muncit din greu.
Sasha, n-am vrut să te exclud.
Acum că am absolvit la Princeton, voi sta în stradă?
Nu, ai camera ta sus. Și camera ta e tot sus.
Ne permitem? Totuși aș vrea să fac o facultate.
Nu-ți face griji.
Face economii și nu cred că mă va accepta vreo școală privată.
Am crezut că ți-ar place să vezi apusul de soare după-amiază.
Sasha, ce este? Dacă pot face ceva mai mult, spune-mi și fac.
De unde știi ce-mi place sau nu? Tu știi ce-ți place ție.
Faci un cadou fără să știi dacă cel care-l primește e fericit?
Am făcut o greșeală.
La fel proceda și mama ta? Îți făcea cadouri, numai ce voia ea?
Ascultă...
Înainte de a pleca la Paris, putem redecora camera.
Bine.
Merci, domnule
- Se simte Parisul. - Te așteptai la altceva?
Șampanie, ți-am spus eu!
Simon, ești aici!
Axelle, mă temeam că nu vii,
dar m-am gândit la clientela ta.
Zoya, dânsul e Simon Hirsh, furnizorul nostru.
Dacă va fi război, americanii vor cumpăra din Europa.
Mă bucur să vă cunosc, Contesă Zoya.
- Unde stați? - La hotelul George al V-lea.
- De ce? - De ce nu luăm cina împreună?
Prezentarea este foarte atractivă.
Hemmingway a trăit aici și a scris... "Adio arme" sau cea mai mare parte din ea.
Zoya a locuit la Paris în timpul războiului. Adevărat?
Da...
Părinții mei au plecat direct în America
dintr-un oraș ruso-polonez de frontieră, în 1905.
Evreii erau persecutați și siliți să fugă...
- Știți ceva? - Ce?
Vorbesc prea mult.
- Noroc. - Noroc.
- Îmi pare rău, Axelle era obosită. - Eu nu sunt.
Vreau să spun... Am posibilitatea de a fi un pic cu tine.
- Și tatăl tău? - Vorbește despre Rusia din nou.
Spune că îi e dor de Rusia.
- Dar ție? - Mă gândesc uneori.
Mă întreb dacă amintirile din copilăria mea din Rusia sunt reale,
ori sunt niște povești romantice, cum spunea bunica.
Vă plac poveștile romantice?
Nu plac la toată lumea?
Vorbiți-mi despre copiii dumneavoastră.
În primul rând... sunt perfecți.
Mă bucur că ai venit în sfârșit.
- Unde este? - În spate..
- Sasha, ești acolo? - Sasha? Ieși afară!
Vino! Altfel, intrăm noi!
Știi ce e bun, Nicky ? Ginul este bun. Gin scotch.
Sasha, ai băut prea mult! Să mergem...
Și astea, pentru că mama e plecată?
Mama e plecată? N-am observat.
- Te iubește, Sasha. - Amuzant! N-am remarcat.
Dacă nu mă înșel pe strada asta trebuie să fie un restaurant.
- Sunt moartă de foame. - Și mie mi-e foame.
Am auzit fără să vreau...
A mai rămas ceva ce n-ați cumpărat?
Cadouri pentru copii.
- Pentru copiii perfecți. - Da.
- Am lăsat asta la urmă. - Plecăm acasă mâine.
Atunci vom cina împreună. La ce oră?
Nu pot, trebuie să împachetez și vreau să mă culc devreme.
De ce n-o invitați pe Axelle? Ei îi place viața de noapte.
Mi-a părut bine că v-am cunoscut. La revedere.
Îmi pare rău, am încercat.
Știu ce vreți să spuneți, dar nu e ceea ce pare.
- Nu vă urmăresc. - Păcat.
- Ai fost căsătorit vreodată? - Am fost o singură dată.
M-a părăsit pentru un om care lucra mai puțin și câștiga mai mulți bani.
Cu munca mea nu am avut timp să mai aleg.
Vorbind despre "timp", cunosc puțini oameni care să facă o alegere.
De când a murit soțul meu, nu am mai avut timp pentru nimic.
Sasha era atașată de el. Îl adora.
Acum, cu greu și-l mai amintește. Eu însă, da.
Îți place să dansezi?
Îmi place.
N-am s-o fac din nou.
Eu, da.
- Mamă, arăți minunat - Și tu la fel.
Acesta este prietenul meu, domnul Simon Hirsh.
- Îmi pare bine. - Și mie.
În sfârșit întâlnesc o persoană despre care am auzit atâtea...
Iau bagajele.
- Unde e Sasha? - Nu se simte bine.
- Ce-mi ascunzi? - Dar tu, despre domnul Hirsh?
Nimeni nu poate fi exmatriculat. Nu pot să cred.
- Nu știam că-ți pasă. - Sasha, nu spune asta.
Trebuie să mergi la școală. De ce ești așa de neînțelegătoare?
- Determinarea este o virtute. - Te joci cu viața ta, nu e o glumă!
Îmi pare rău că nu-ți place. Dar e viața mea și o trăiesc cum vreau! Cum faci și tu.
- Tu ești doar un copil, nu e același lucru. - Lasă-mă să-ți spun ceva!
Orice-aș face, sau încerc să fac, cum arăt sau ce port, niciodată nu-i bine!
Vei câștiga. Întotdeauna câștigi.
Incontestabil, femeile care muncesc din greu trebuie
să aibă o vacanță și pe cineva care s-o organizeze.
- Două camere separate? - Este un hotel foarte discret.
Nu există alți oaspeți.
Nu e nimic ciudat, am rezervat întregul hotel.
Simon!
Ai observat că de când am venit de la Paris, abia te-am atins ?
Se răcește ceaiul.
E foarte liniște aici!
Doar sunetul din inima mea.
Zoya... nu vreau să te pierd.
Am crezut că voi fi capabilă s-o fac din nou.
Nu aș face doar dragoste cu tine.
Te voi iubi și vreau să fiu iubit de tine... pentru totdeauna.
Nimic nu durează pentru totdeauna.
Alegi acest moment atât de romantic ca să mă corectezi literar?
Zoya, trecutul are valoare doar cât îmi amintesc.
Vreau să-ți spun ceva...
Căsătorește-te cu mine.
Simon, tu ai idee ce înseamnă asta pentru mine?
În primul rând, Nicky și Sasha...
Și mama, care va cere să te convertești.
Simon, tu nu înțelegi ce-mi ceri...
Nu înțeleg și nu contează. Știu doar că te iubesc.
Și am să încerc să fac totul, dacă devii soția mea.
- Atunci, da. - Da?
Da...
Voi fi soția ta.
Probabil, vă va surprinde, dar Simon m-a cerut în căsătorie.
Și am spus da. Am demisionat de la Axelle's.
Ne vom căsători la începutul lunii septembrie.
Mamă, este minunat!
Bine ați venit în familie, domnule Hirsh. Simon...
Nu este prea repede?
S-a întâmplat pentru că am devenit prieteni, așa încep aceste lucruri.
Mulțumesc pentru explicații, mamă. Va trebui să se mute cu noi?
Sasha...
Nicki, nu.
Las-o să-și verse furia acum, ca să nu fie așa mereu.
Și ca să-ți răspund la întrebare, nu am discutat încă.
Aș prefera să nu existe probleme.
Super.
Dacă voi doi vreți să vă plimbați pe stradă ca doi tineri,
e treaba voastră, dar nu-l voi considera niciodată tatăl meu.
Am avut un tată. Și este mort!
Am eu grijă.
Hei! Unde mergi?
Sasha?
Îți amintești ce clipe oribile am trăit după moartea tatei în apartamentul care a ars?
Apoi, mama a început să lucreze și n-am mai văzut-o.
Ar putea fi mai rău.
Mulțumesc.
Mama încearcă să stea mai mult acasă. Ai auzit-o, a demisionat de la Axelle.
Acum este prea târziu.
Tu vei merge la școală, și ea este cu el.
Ea se căsătorește, nu ne abandonează, nu pleacă nicăieri.
Și nici eu.
- Promiți? - Promit.
Acum, cu puterea cu care sunt investit, vă declar soț și soție.
Poți săruta mireasa.
- Ce-i cu cheile astea? - Poți vedea mai bine pe fereastră.
Ce-i asta?
- Nu e din carton? - E un cadou, Nicky.
Poți veni mai des acasă, dacă ai mașină.
Nu știu ce să zic...
O îmbrățișare spune totul.
Sasha, crezi că te-am uitat?
Ei bine, nu.
E pentru tine.
- E adorabil. - Da.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Mai este un cadou aici, care nu e deschis...
Scrie "Zoya".
Nu, Simon, mi-ai dat destule.
Imposibil. Trebuie să-l deschizi.
Este o fotografie frumoasă, Simon. Mulțumesc.
Dar nu ai idee ce este, așa-i?
Nu...
Despre ce ai vorbit fără încetare în ultima săptămână?
Chiar obsedant, visezi și descrii și cel mai mic detaliu?
Descriu în cel mai mic detaliu și visez...
- E propria mea afacere, magazinul meu. - Îți place?
Oh, Simon...
Simon, e cel mai minunat cadou pe care l-am primit! Mulțumesc.
Pe când inaugurarea?
Dacă totul merge bine, la începutul lunii septembrie.
- Șase luni nu e chiar puțin. - Putem fi gata pentru sezonul de sărbători.
Nu, nu de sărbători, Simon.
- Atunci vine copilul. - Copilul? Care copil?
- Al tău, desigur. - Zoya, nu am crezut...
Nici eu n-am crezut, dar aceste lucruri se întâmplă.
Simon, e o veste bună.
Nu.
Este o veste fantastică!
- Un copil? - Da, un copil.
- Este cazul să sărbătorim. - E vreo ocazie specială?
Ghicește cineva? Zoya...
Știu că va fi o surpriză pentru voi, dar...
Sunt însărcinată.
E... grozav.
Un pic surprinzătoare, dar e grozavă.
- Într-adevăr mare. - Sasha, cum ți se pare?
- Mai mult decât rușinos. - Sasha!
Te-ai căsătorit cu cineva pe care abia l-ai cunoscut și ai și copil.
- Nu mă interesează opinia ta. - Sasha, aș vrea să-ți spun...
Să fiu fericită. Asta vrei?
Fericită pentru că mama mea va avea încă un motiv să mă ignore?
Sasha!
Vreau...
și eu, ce vrea și mama ta. Ce a dorit dintotdeauna,
...ca tu să-ți găsești fericirea.
Uneori nu știu dacă trebuia s-o bat...
Este o perioadă de acalmie și zic că totul va fi bine.
Nu va fi până nu-și găsește ea singură liniștea interioară.
Uneori mă simt ca o mamă rea.
- Nu poți fi așa. - M-am gândit la Irwin.
- Irwin? - Da, a fost bunicul meu.
- Nu-ți place numele? - Nu.
- E un nume frumos. - Irwin?
Irwin Hirsh.
Irwin Hirsh... Nu.
- Ai vrut să mă vezi? - Da.
Vreau să-ți mulțumesc pentru efortul din vară.
Îmi place aici. Îmi place să lucrez cu tine.
Îți mulțumesc că mi-ai dat o șansă.
- Deci, vii înapoi vara viitoare. - Sunt de acord.
Mama ta deschide magazinul într-o săptămână.
Ajută-mă să-i fac o mică surpriză.
- Vreau să vorbesc cu Axelle. - Desigur, cu multă plăcere.
Să-ți arăt ceva.
- Trebuie să ai răbdare. - Nu am răbdare, ce se întâmplă?
Nu te mai agita, e vorba de numele magazinului tău.
- Ideea e a lui Simon. - Ești gata?
- Da. - Dă-i drumul!
- Tu ai venit cu asta? - După cum vezi...
Îți place? Nu-ți place?
Sunt încântată.
Ce este?
Lipsește un singur lucru ca totul să fie complet.
Cere și vei primi.
Un taxi.
Un taxi?
Ca să nasc copilul.
Taxi... Taxi!
Taxi! Taxi!
Haide, haide...
Pornește!
Este atât de frumos.
- Trebuie să-i dăm un nume. - Irwin.
Nu. Nu, Irwin.
Ce zici de Matthew?
Matthew Hirsh.
Îi place și lui.
Matthew Simon Hirsh.
- Ăsta îmi place. - Îți place?
- Doar îți place? Nu-l iubești? - Îl iubesc.
Și eu te iubesc, doamnă Hirsh.
Mama copilului nostru.
Știu că nu mă crezi, dar am vrut să sun.
Da? Nu te cred.
Așteaptă o clipă.
Un comunicat de presă din studioul din New York.
În aceasă dimineață, forțele germane sub comanda lui Adolf Hitler
au invadat Polonia.
Se va declanșa un război, în care vor intra Anglia,
și probabil Franța, în termen de câteva zile.
Nu trebuie să ne facem griji acum.
El este Matthew.
Matthew.
Magazinul s-a deschis oficial în septembrie 1939.
- Nu-mi vine să cred. - Să crezi. Pe ușă e numele tău.
- Și avem și cumpărători. - Știu.
Din păcate, pentru mult timp, nu vom mai putea face achiziții de la Paris.
Va trebui să folosim designeri americani.
- Unii sunt foarte buni, - Trebuie să împrospătăm colectivul...
Dar despre tine ce zici, tinere?
Peste un an termin școala și aș putea lucra cu normă întreagă.
- Dacă mă vreți... - Nu știu.
- Vrem? - Poate.
Ne vom gândi.
Bună.
- Ce face băiatul meu voinic, Matthew? - Perfect.
Te-am așteptat mai devreme.
- E mult de lucru pentru guvern? - Avem un nou contract.
- Colaborăm cu toate sectoarele de piață. - Nu este bine?
Să faci bani din război? Europa se sufocă. Eu sunt un om pașnic.
Nu este războiul nostru.
Ce se aude? Ce se aude?
Așteptăm...
Vino aici, dragule...
Nu știu cum am supraviețuit în ultimul război,
și nu știu dacă aș mai suporta încă unul.
Zoya, ești cea mai puternică persoană pe care o cunosc.
Poți face orice.
- Ce este? Lasă-mă să văd. - Cine e el?
- Am înțeles... - Da...
Mulțumesc.
E un local drăguț. Vii des aici?
Nu chiar.
Deci, ce vei face după școală?
Simon mi-a oferit o slujbă. Se extinde.
Super.
- N-aș spune că-l placi prea mult. - Nu toți oamenii sunt plăcuți.
Uneori simt că ești singurul care mă cunoaște în realitate.
Într-o zi vei întâlni un băiat...
- Pentru ăsta m-ai părăsit? - Nu fi prost, e fratele meu, Nicky!
- Da, da, da, eu sunt Rocky.... - Bine.
Este fratele meu!
- Pune ceva la ochi. - Nu-i mare lucru.
Bine.
- Puteai pierde ochiul. - E bine acum.
Ai un ochi învinețit. Îmi pare rău.
Nu puteai ști că este acolo și este atât de idiot.
- Ai fost într-adevăr cu el? - Arată puțin cam arogant, nu?
- Dar crede că am fost minunată. - Deci e mai deștept decât pare...
Pe de altă parte așa și ești.
Mai ține încă... Scuze.
Când vine vorba de Sasha, încearcă să o ajute.
Eu incerc pe toate căile să fim prieteni.
Grea treabă.
Stă între mine și mama ta și se preface că-l respinge pe Matthew.
Sasha și mama nu s-au mai înțeles de când a murit tata.
Ziarele.
Azi, Congresul a decis...
Congresul a spus că nu va sta cu mâinile-n sân,
că după atacul de azi din partea
Japoniei, duminică, 7 decembrie 1941,
declară stare de război,
între Statele Unite și Imperiul Japonez.
Doamne, ai grijă de noi.
Nu mai plânge, mamă.
Ai grijă de tine.
Să fii cuminte Matthew.
Tati te iubește foarte mult, Matthew. Să nu uiți asta.
Vino aici. Dă-i tatei o îmbrățișare strânsă.
Te iubesc.
Ia-l și du-l la mașină acum.
Nu vrei să se întâmple asta.
Nici cu mașina mea nu vreau să se întâmple nimic.
Nu pleca, n-aș rezista să te pierd...
Dacă voi reveni cu unul sau două picioare sau nu voi mai fi, tot fratele tău rămân.
Și ai mașina mea.
Plec.
Să știi că ești prima mea iubire și singura.
Soțul mamei mele și fiul său au fost în armată împreună.
Nu este același lucru. Fiul și soțul tău se vor întoarce acasă de data asta.
Mi-am încălcat eu vreo promisiune?
N-am iubit pe nimeni, asa cum te iubesc.
Ar fi mai bine să ne suim în autobuz.
- Te iubesc, Zoya - Și eu te iubesc.
După o pregătire prealabilă, Nicky a fost trimis la școala de aviație din Anglia
iar Simon, care cunoștea limba germană și vroia să lupte în Europa,
a fost, evident, trimis în Pacific.
Am sperat că voi petrece mult timp împreună cu Sasha, dar fără Nicky,
n-aveam nimic în comun.
- Ai o soră? - Tu ești sora mea.
- Am un frate în armată. - Da? Dacă ar ști ce fac acum, m-ar ucide.
- Credeam că ești în pat și dormi. - Ai greșit din nou. Abia acum mă duc.
Unde ai fost toată noaptea?
De fapt, am lucrat pentru război, trebuie să ajutăm trupele noastre.
Miroși a alcool și tutun. Fă o baie înainte de culcare.
Aș dori să mulțumesc tuturor angajaților pentru eforturile depuse.
Este o încurajare pentru a continua. Vă mulțumesc foarte mult.
Mulțumesc.
Dragă mamă. Nu știu dacă am înțeles bine.
Mă bucur că ai investit în obligațiuni pentru armată.
Asta mă face să mă simt mai aproape de casă.
... atât de departe de oameni și atât de aproape de mare,
te iubesc de la răsărit la apus și toată noaptea, în vise.
Mi-e dor de tine, Zoya ... nu-ți fă griji mamă, voi veni acasă, promit.
... Sasha.
- Nu credeam ca vei fi trează. - Te-am așteptat.
- Nimic nou? Nicky... - Nu, nu este nimic nou.
Noapte bună.
Sasha?
Azi am tras o sperietură
la gândul că fratele tău și Simon...
Am plecat mai devreme azi, am pregătit cina și am așteptat.
M-am gândit...
... că poate am putea vorbi.
Sunt foarte obosită.
...Gândiți-vă că Matthew este deja la grădiniță.
El trebuie să fie harnic și bun, și spune că fetele nu sunt așa "rele".
- Tu ești o fată - Da. Sunt o fată.
"Mă bucur că Nicky este bine. Între Zoya și Sasha e pace."
Ce înseamnă asta?
E pentru oameni mari.
El scrie că ne iubește foarte mult, aproape nebunește.
Și îi este dor de noi.
Bună, Matthew.
- Ce-ai făcut? - Sandwich-uri
Pot lua unul?
Seamănă cu o inimă.
Ne îmbrățisează pe toți și numără zilele...
- Deschid eu. - Până când va veni acasă.
Asta-i tot. Și acum să ne ocupăm de sandwich-uri.
Să facem un sandwich pentru tata și să-l păstrăm până când se întoarce.
Te rog, să nu fie Nicky. Nu, Nicky.
Nu...
Nu este Nicky.
Mamă...
Îl vrei?
Mulțumesc, Matthew.
- Ce este? - Un fluture.
Un fluture în zbor.
După două săptămâni, armata a trimis acasă corpul lui Simon.
Îmi amintesc că a venit și Nicky.
Și Matthew a plâns.
Dar nu mi-o amintesc pe Sasha.
Mă întorc imediat.
- Unde te duci? - Nu stiu. Oriunde sunt oameni fericiți.
Nu cred, Sasha. Când alții sunt fericiți, ești tristă.
Când alții sunt triști, tu vrei să fii fericită.
N-am știut niciodată să plâng, Nicky.
- Poate că vrei doar să câștigi. - Să câștig, ce?
Nu știu. Dar să-ți spun ceva, micuța mea soră...
M-am gândit mult.
Cât timp am fost plecat.
Poate că ție nu-ți pasă, dar eu mă gândesc la familia mea. Acum, uită-te la mine!
Dacă alții nu contează pentru tine și nu-ți pasă
de nimeni, pentru că tu vrei doar să câștigi,
vei atrage întotdeauna indiferența, sau vei deveni indiferentă!
Orice ar fi, asta gândesc despre tine.
- Crezi că le știi pe toate, nu? - Înfrânge-ți obsesiile, Sasha.
Cred că mama are nevoie de noi în seara asta. De amândoi.
Să mergem, dragule. Dă-mi mâna.
Nu mă așteptați.
- Bună. - E ceva în neregulă?
Am fost acasă să mănânc la prânz și era și Sasha acolo.
Părea că vrea să-mi vorbească, dar când am încercat, n-a mai vrut.
Poate am spus ceva greșit.
Poate nu-i place că mama ei a creat un imperiu.
- N-aș numi acesta un imperiu. - Greșești, e un imperiu, mamă.
Asta ai visat și ai realizat, mi-a spus Simon.
El a sperat că într-o zi ai să lucrezi cu el și Matthew o să ți se alăture.
Dar a exclus-o pe Sasha din ecuație. Ea este bine pregătită, ar trebui inclusă în afacere.
- Poate că ar trebui să se implice. - Sasha?
Cred c-ar trebui să-i oferim o slujbă...
Bine.
Dar spune-i că a fost ideea ta.
Ne vedem mai târziu.
Nu știu dacă e bine roz.
Florile de la pălărie trebuie să se asorteze cu pielea. Să găsim o nuanță.
Frumos.
Taxi.
- Stephanie, ai văzut-o pe sora mea? - Nu știu, eu am fost la achiziții.
Mulțumesc.
- Nu se va mai întâmpla, promit. - Ai dreptate. Nu se va mai întâmpla. Haide.
- Unde este cafeaua? - Nu există nicio cafea.
- Sasha, ai probleme? - Este un tip.
- Ce pot să spun? - Ce poți să spui?
Asta-i ideea. Îi spui că trebuie să mergi la lucru.
Că nu poți să-ți iei mereu zi liberă pentru că vei fi concediată.
Știu. Dar este atât de dulce, Nicky? Ai fost vreodată îndrăgostit?
Într-un fel...
Nu se poate așa ceva. În dragoste, ori ești, ori nu ești.
- Cred că am s-o cer în seara asta. - Vrei să te căsătorești?
De ce n-ai spus nimic. De ce nu mi-ai spus mie?
Îmi pare rău, Sasha. Dar nu știu dacă va spune da.
Provine dintr-o veche familie englezească și nu știu
dacă va accepta să se mărite cu un emigrant.
Stai puțin, nu te consideră suficient de bun?
Ea vrea să păstrăm secretă relația.
- Poate că nu avem destule în comun. - Dar tu o iubești, nu?
Ei bine, da.
- Sper că mă vrea. - Dacă ea...
va avea măcar jumătate de creier, va vrea.
Nicky, ce se întâmplă dacă nu-mi place de ea?
În primul rând, ea ar putea să nu te placă și tu-ți faci griji că n-o placi?
Important pentru mine este să fim împreună, asta am dorit întotdeauna.
- Ce se întâmplă dacă nu fac ca Sasha? - Elizabeth, te măriți cu mine?
- Să văd... - Nu uita...
- Te-am cerut prea târziu? - Uneori e bine să accepți mai târziu...
Simt miros de fum și mașina se oprește
... în spatele meu, explozii. Bucăți de metal zboară prin aer!
Un șofer alerga cu hainele în flăcări. Și în acel moment...
- Am ajuns la linia de sosire. - Ai câștigat?
- Acestea sunt curse de cai. - Se folosesc mașini la cursele de cai?
Nu, dragă. Nu se folosesc.
Ar fi bine dacă în timpul războiului, s-ar cheltui mai puțin pe tancuri.
și mai mult pentru femeile care așteaptă acasă?
Ai așteptat pe cineva, Elizabeth?
Cu câteva zile în urmă... eram doar prieteni.
Voi propune un toast pentru toată familia împreună.
pentru tatăl lui Matthew, Simon, pe care am fi dorit să fi fost cu noi în seara acesta.
Pentru familie, viitor și timp.
Și cum spunea străbunica mea, care a fost plină de har,
tot ce-am pierdut se întoarce înapoi prin amintiri și înțelepciune.
De asemenea, în această seară vreau să v-o prezint
pe viitoarea mea soție, Elizabeth McCrary Boyd.
Felicitări.
Felicitări, băiatul meu.
Felicitări, draga mea.
Vă rog. Muțumesc că ați venit ca să putem discuta față-n față.
- Vă mulțumesc pentru invitație. Pot fuma? - Aș prefera să nu.
- O tabacheră frumoasă. - Este de la Sasha.
- De ce ați botezat-o Sasha? - Să discutăm direct, deci...
Cât mă costă să te scot din viața fiicei mele?
- Prin asta trec toți pretendenții? - Am strâns informații despre tine.
V-aș putea numi infractor sau probabil impostor.
Nu ar trebui să credem totul...
Fiica mea este foarte bogată. Nu se impune o investigație?
- V-ați gândit că Sasha mă iubește? - Da... dacă și tu o iubești.
Freddy și eu ne iubim reciproc.
Sasha... am angajat un detectiv privat.
Nu-mi pasă. Este prea târziu.
Freddy și cu mine ne-am căsătorit, în după amiaza asta.
Și sunt însărcinată.
Ei bine, ce crezi?
Acesta a fost cadoul meu de nuntă pentru Elizabeth.
- Ea nu poate fi decât fericită. - Visa o casă în Connecticut..
Va fi fericită și aici.
- Ce e în neregulă? - Îmi amintesc ziua în care te-ai născut.
Când au trecut 29 de ani?
- Te iubesc, mamă. - Și eu te iubesc.
Și acum...
- Încă un cadou de nuntă? - Nu. Dă-te mai încolo.
Nu pot accepta.
Ți-l dau pentru primul tău copil,
să-i spui ei... sau lui...
povestea familiei noastre, povestea noastră, viața mea.
Viețile tuturor celor care au venit și au plecat,
și niciodată să nu fie uitați.
Ajung acasă cât de repede pot, Elizabeth, promit.
Ce? Când?
Da, îi spun. Și eu te iubesc..
Cu câteva ore în urmă, Sasha a născut o fetiță pe care a numit-o Zoe.
Zoe...
Următorii câțiva ani parcă au zburat. Trebuie să plec mamă, pa.
Când Matthew și prietenii lui au mers la o școală cu
internat, s-a bucurat. În definitiv, era romantic.
Nicky și Elizabeth erau fericiți.
Dar niciodată nu auzeam nimic de Sasha. Pentru prima dată în viața mea
eram în totalitate complet singură.
- Bună. Zoe și cu mine putem intra? - Bineînțeles...
E greu să vezi că Zoe doarme în vechiul meu pat.
Nu s-a schimbat camera.
Eu am fost prima căreia i-a plăcut, îți amintești?
Vino...
Nu mai locuiesc cu Freddy.
Probabil ar fi trebuit să văd ce-a găsit detectivul particular.
M-a lovit de câteva ori.
Nu-i un mediu bun pentru educația fiicei tale.
Vrei să spui din nou că am fost o proastă.
- Și tu ai avut întotdeauna dreptate. - N-am avut întotdeauna dreptate.
Am încercat să-ți spun, dar întotdeauna m-ai văzut ca pe o vrăjitoare rea!
M-am maturizat foarte brusc. Când am început să înțeleg lumea,
cea mai mare parte a familiei mele a pierit.
A trebuit să iau totul de la capăt. Apoi l-am întâlnit pe tatăl tău.
A fost o dragoste profundă. Și v-ați născut tu și Nicky.
Apoi tatăl tău a murit. Și a trebuit să schimb totul din nou.
Și Simon...
știu că ți-e greu să crezi, Sasha, dar am făcut ce-am crezut că-i mai bine.
Aș vrea să-ți spun...
ca între mamă și fiică,
n-am știut că-i așa de greu să crești un copil.
Sau atât de minunat.
Știu că e prea târziu, mamă...
Dar îmi pare foarte rău.
Sasha...
Niciodată nu e prea târziu,
atâta timp cât suntem în viață.
Copilul meu.
Spune-mi ... Freddy a plecat pentru totdeauna?
Nu știu, m-am gândit să găsesc pe cineva care să semene cu tine.
- Nu cred că aș fi ca Freddy. - Dar știu un singur lucru.
Zoe nu-i seamănă lui. De fapt ea seamănă cu tine.
- Peste vreo două zile o să-mi dau seama. - Da, așa este.
Aș vrea să merg la Palm Beach să închid casa.
Bunica Zoei poate s-o țină câteva zile?
Bunica Zoei ar fi foarte bucuroasă.
E acolo.
Probabil ar fi fost mai bine dacă Sasha ar fi murit instantaneu, dar ea a intrat în comă.
Creierul nu mai funcționa. Doar inima mai bătea.
Toate organele au fost înnecate în sânge.
În cele din urmă, mi-am regăsit fiica, și acum a trebuit s-o pierd din nou.
- Nu crezi că este suficient, Nicky? - Nu, nu este.
Am discutat că vom avea copiii noștri, temporar o
ținem pe Zoe până se reface mama ei. Cum temporar?
Nu știu cât timp.
- E pentru o lună, un an, pentru totdeauna? - De unde să știu?
- Până când Sasha este mai bine. - Ce se întâmplă dacă nu-și mai revine?
Nu este vorba doar despre noi, este sora mea, mama mea, familia mea.
Dacă ești îngrijorat de familie, trebuie să fii
îngrijorat și de mine, pentru că eu sunt familia ta.
Doi adulți independenți, neîngrădiți de limitări proprii. Nu asta ai spus?
Ăsta-i modul de a vedea o familie?
Alo?
Bine. Ajung imediat.
Mamă... Matthew...
E timpul...
Te-am așteptat, Sasha.
Tatăl tău, micul Sava, străbunica ta.
Bunicii tăi. Unchiul Nicholas... și Simon.
Ne-a luat atât de mult să fim împreună.
Te iubesc, draga mea.
Spune adio tuturor.
Sasha a murit. Ar fi fost frumos să fii și tu acolo.
Îmi pare rău.
Mama va avea grijă de Zoe un timp.
Este o nebunie, Elizabeth.
Trăim în aceeași casă, dormim în același pat, dar nu simt că suntem căsătoriți.
Nu știu dacă pot accepta să trăiesc în acest fel.
Este un mod civilizat de a cere divorțul?
Da... asta este.
Veți vedea că nu este complicat. Sunt tatăl Zoei și va sta cu mine.
- Dar cu Zoe ai discutat despre asta? - Nicky, te rog.
Îmi pare rău, Freddy, dar ce propui tu, este imposibil.
V-ar place să credeți asta, dar eu sunt tatăl.
Și îmi vreau fiica.
Vă rog.
Nu.
Dar suntem dispuși să mergem la judecată, însă niciodată,
niciodată, n-am să ți-o dau pe Zoe.
- Spune-mi o poveste - Ai auzit-o pe asta?
Odată o Contesă mică și fratele ei mergeau pe gheață.
Și au căzut?
Nu, gheața era atât de groasă, încât a rezistat.
Și au venit doi cai, frate și soră și i-au învelit cu pături groase.
- Aș vrea să am un frate. - Ai doi unchi.
Aș vrea și mama să fie aici.
Și eu aș dori ca mama mea să fie aici.
Tata a fost rău cu ea.
Știu.
El nu a fost drăguț nici cu mine.
Acum dormi și să ai un vis dulce cu îngeri.
- De cât ai nevoie ca să renunți la Zoe? - Asta a fost data trecută.
- Da, așa e. Dar n-a fost satisfăcător. - Încercăm din nou.
- Cât de mult? - Vreau la fel ca înainte.
Îmi vreau fiica. În caz contrar veți avea greutăți.
După cum știți, Sasha a moștenit o sumă mare de la tatăl său vitreg.
El a lăsat un fond, care mai târziu va reveni copiilor ei.
Un fond, domnule Freddy, care este sub controlul meu.
Până ce împlinește 21 de ani. Același lucru este valabil și pentru Zoe.
Puteți încerca să obțineți custodia copilului,
dar nu și banii, înainte de a implini 21 de ani.
Deci...
Iată oferta mea.
Poftim... .
și dispari din viața ei pentru totdeauna. Sau poți lua copilul,
și banii din fond... peste aproximativ 15 de ani.
Dar aceștia au fost investiti prost, dintr-o greșeală teribilă și a pierdut tot.
N-a fost nicio surpriză, că Freddy a ales banii.
Desigur aș fi dat oricât, pentru a o crește pe Zoe ca pe copilul meu.
Și s-a dovedit că era exact ce trebuia să fac.
Pe scenă, Zoe Ossupov.
Zoe a primit numele meu și baletul a fost viața ei.
Viața mea a fost Zoe.
Acum că avem o balerină în familie, putem continua
să ne ocupăm de afaceri. Ce afaceri, care afaceri?
Am primit o ofertă bună de a cumpăra acțiuni la magazinele
Countesa Zoya.
- E adevărat? - O afacere foarte bună.
Magazinele și unitățile de producție rămân sub controlul lui Nicky și al meu.
Mamă, lucrezi prea mult. Ne putem ocupa noi și tu iei chiria...
- De cât timp lucrați la asta? - De un an.
Și când aveați de gând să-mi spuneți? Trebuie să facem o nouă siglă.
- Magazinele vor păstra numele tău. - Cât de frumos.
Această ofertă înseamnă de asemenea că numele meu va fi păstrat.
Am lucrat la ea mai mult de un an.
Deschide-o. Poate e o ofertă mai bună ca a ta.
- Grăbește-te Zoe, înainte să vină Nicky. - Sunt aici.
Ce este?
Am divorțat. Îl dau înapoi.
- Dar ți l-am dat ție. - Zoe ar trebui să-l păstreze.
Cred că merita și ea.
Sunt gata.
Să mergem.
Acesta va merge în baza contractului de leasing.
Ei bine...
Acum că sunt șomeră, ce-am să fac?
- Am luat o decizie executivă. - Și te duci în vacanță în Rusia.
Cu mine. Avem bilete la Baletul Kirov din Leningrad.
Confortabil, la clasa întâi.
Sper că ai împachetat tot ce ai nevoie.
Tot ce am nevoie este aici.
Matthew, Zoe și Nicky.
Haidem.
Vă rog, puțină atenție.
A circulat zvonul că magazinul Contesa Zoya va fi vândut.
Zvonul este adevărat.
Vreau să mulțumesc și să-mi exprim prețuirea pentru
toți angajații și clienții care ne-au trecut pragul
pentru că au ajutat ca acest vis frumos să devină adevărat.
Dar visele se schimbă, și visul meu acum este să fiu împreună cu familia.
Să-i văd cum evoluează și să-i ajut cu ce pot.
Și sper ca magazinul Contesa Zoya și voi toți să fiți aici pentru totdeauna.
Vă mulțumesc foarte mult.
- Ne jucam și ne ascundeam aici. - Trebuie să fie surprinzător să vezi..
Am crezut că viața mea va fi aici.
Dar ai visat mereu să fii dansatoare, dacă n-ai fi plecat...
Dacă aș fi putut să aleg! Da...
Asta aș fi făcut...
Întâi vom vedea Palatul Ermitaj și locul în care m-am născut.
- Ai locuit aici? - Este muzeu acum.
Sava ...
Ce-au spus?
Ghidul a spus că fetița care a supraviețuit masacrării familiei sale,
a fost foarte nefericită. Profesorul a spus:
"Timpul are o calitate misterioasă."
"El ne dă înapoi tot ce-am pierdut, prin înțelepciune și amintiri."
Crezi că e adevărat?
Eu știu că este.
Foarte multe seri am petrecut cu mătușa Alexandra la spectacolele Baletului Kirov.
În loja regală... dacă Nicolae și Alexandra s-ar fi așezat...